Kolikko-Tane

Kolikko-Tane oli oululainen seikkailija/puliukko. Ja hieno mies. Oulu-lehti kertoo Kolikko-Tanesta 22.2.2014 seuraavaa:

Taivaalta tupruttelee keveitä lumihiutaleita. On alkamassa aurinkoinen talviaamu.

Raskaat eivät ole askeleetkaan, kun Määtän Tauno (59) saapuu Muhoksen Päivärinteen linja-autopysäkille ja hyppää Oulun onnikkaan.

Tiistaipäivän suunnitelma on selvä: ensiksi Rotuaarille, sitten Kenoa tekemään ja myöhemmin seurakuntakodille syömään. Iltapäivällä hän hyppää takaisin bussiin ja palaa Muhokselle.

Aiemmin Määttä asui Kenttätiellä Oulussa, mutta muutti Päivärinteelle parisen vuotta sitten. Oululaisuus ei ole silti karissut mihinkään, muttei Määttä muuttoaan pahalla katso.

– Siellä on parempi asua. Henkilökunta on ammattitaitoista.

Useimmat oululaiset tuntevat Määtän Kolikko-Tanena. Mies itse ei lempinimestään pahastu. Hän toteaa kiertäneensä Oulun kaupunkialueella toistakymmentä vuotta. Silloin tällöin hän pyytää myös kolikkoa.

– Ostan ruokaa tai kahvia. Joskus sen rommipullon.

Tauno Määttä on saanut taakseen melkoisen laajan sosiaalisen median yhteisön. Facebookiin perustetulla ryhmällä on jo 7124 jäsentä. Samaan ei yllä monikaan julkisuuden valokeilassa paistatteleva suomalainen.

Esimerkiksi Jari Sarasvuo joutuu tyytymään vain 1 595:een seuraajaan.

Määttä itse ei sosiaaliseen mediaan sotkeudu. Naamakirjayhteisöstä hän ei ole edes tietoinen, mutta kuulleessaan tuhansista peukuttajista hän herkistyy. Silmäkulmaan karkaa kyynel.

– Sillä määrällähän pääsisi jo eduskuntaan!

Kolikko-Tane haluaa avata Oulu-lehdelle värikkään elämäntarinansa. Hän ei peittele, vaan sanoo olevansa kiitollinen niille oululaisille, jotka vuosien varrella ovat hänelle antaneet lantin tai suoneet ystävällisen katseen.

– Kaikenlaista on elämään mahtunut. Nyt toivon vaan, että pääsisin jossain vaiheessa muuttamaan ihan omaan asuntoon.

Määttä kertoo olevansa alunperin Kastellin poikia. Hän syntyi monilapsiseen, vahvasti uskonnolliseen perheeseen.

– Isossa perheessä piti olla omatoiminen. Olin yhdeksän hakiessani töihin kukkakaupan juoksupojaksi. Olin 13-vuotias karatessani keväällä Laanilan yhteiskoulusta merille. Väärensin paperit ja sain pestin Panaman laivaan.

Kun alus palasi syksyllä Ouluun, viranomaiset olivat nuorta merimiestä vastassa.

– He palauttivat minut takaisin koulunpenkille. 16-vuotiaana lähdin merille uudestaan. Sillä tiellä vierähti parikymmentä vuotta.

Määttä maalaa näkemästään maailmasta värikkään kuvan. Kiertäessään hän oppi myös kieliä. Hän heittää esimerkiksi muutaman pitkän lauseen espanjaa.

– Muistorikkain paikka on ollut Rio. Ja ne karnevaalit! Yhdysvallat, Kiina, Etelä-Amerikka. Kaikki on koluttu. Pari kertaa olen ollut merihädässä.

Merillä Tauno Määttä teki kertomansa mukaan hyvin erilaisia töitä. Toimi kokkina, yleismiehenä ja lastaajana. Kerran hän tipahti lastiruumaan ja loukkasi itsensä.

– Vieläkin ne vammat vaivaavat. Jos en olisi nuorempana pelannut jääkiekkoa ja jalkapalloa, en varmaankaan olisi tässä. Hyvä kunto auttoi asiaa.

Merimiehen uran jälkeen hän on kokeillut montaa eri pestiä. Määttä kertoo työskennelleensä rakennuksilla ja kaupparatsuna. Jälkimmäinen kiinnostaisi häntä vieläkin.

– Tykkään olla ihmisten kanssa tekemisissä. Nykyisin sukulaiset pitävät yhteyttä lähinnä jouluna.

Haave omasta asunnosta toistuu Määtän puheissa usein. Hän miettii, miten sellaiseen voisi päästä. Samalla hän toteaa maailman muuttuneen vuosien aikana kylmemmäksi. Ihmiset eivät enää välitä toisistaan.

– Nuoret ovat minuakin kohtaan hyväntahtoisimpia. Huonoiten kolikkoja saa aikuisilta naisilta. Kerran eräs kansanedustaja antoi viisikymppisen.

Maksettu ääni? Määttä naurahtaa eikä jatka aiheesta enempää.

– Olen minä joskus voittanut myös Veikkauksen peleistä. Kerran voitin Kenosta satasen. Jos tulisi iso potti, lähtisin taas maailmalle. Ja ostaisin sen oman kodin.

Hän hymyilee, kaivaa taskustaan tupakin ja sytyttää. Määttä istuu Rotuaarin penkillä ja suunnittelee toukokuuta. Silloin hänelle tulee 60 vuotta täyteen.

– Ehkä sitä jonkunlaiset juhlat voisi pitää. Kakkua pitää olla ainakin.

Kuolema
Kalevan mukaan Kolikko-Tane kuoli marraskuun alussa vuonna 2015.

Facebook-yhteisö
Kolikko-Tanella on tukenaan vahva Facebook-yhteisö, jossa on melkein 10 000 jäsentä. Muun muassa Varusteleka ja Pulju ovat sponsoroineet Tanea.